az Élet könyve
MÚZEUM
Az utolsó csoport mára.
Vajon miért nem tolonganak?
IDEGENVEZETŐ
Telibe!
Szia, vénségesen vén bácsi!
Múzeum? Már megint?
Behányok.
- Tyűha! - Semmi baj, Thomas.
Átveszem őket.
Biztos? Azt hiszem, ezek a "problémás" gyerekek.
Nyugodtan rám bízhatja őket.
- Tartson egy kis szünetet. - Köszönöm.
Gyertek, gyerekek!
Yo, néni! Ott van a bejárat.
Ti mások vagytok, mint a többi gyerek.
Nem, nem, nem.
Nektek különleges élmény jár.
Menjetek be ezen az ajtón.
Rosszul tetszik látni.
Tényleg? Nem inkább ti láttok rosszul?
Hú!
Gyertek!
Ma november 2. van.
Tudja valaki, hogy miért fontos dátum ez?
- Taco kedd van! - Nem.
"Tömd magad Halloween-édességgel" nap?
- Nem, halottak napja van. - Állj!
Nemzeti zombi nap, vagy mi?
Erre tilos menni!
Bajba kerülhetünk. Kimondja az ősi...
Múzeumi szabályzat.
Na jó, talán kivételesen szemet hunyhatok felette...
Kedvesem.
Figyelem, gyerekek! Íme a lenyűgöző szépségű...
Mexikó!
Ez a hely totál loco.
Mennyi koponya!
Legalább ez nem béna.
Hű!
- Mi ez? - Az élet könyve.
A világ tele van történetekkel.
A történetek pedig ebben vannak benne.
Csupa megtörtént eset.
Van köztük olyan, ami tényleg megtörtént.
"Cinco de Mayo ünnepe"?
Majo! Imádom a majonézt!
Van olyan, ami nem túl valószerű.
El Chupacabras, a félelmetes kecskeszippantó?
Kell egy ilyen!
Bár nem minden történet hihető,
egy dolog vitathatatlan.
Mexikó a világ közepe.
Egyszer régen, Mexikó közepén volt egy San Angel nevű csendes városka.
Churros! Churrost tessék!
Porcukros churros!
Miután természetesen San Angel volt a világ közepe,
közvetlenül alatta volt...
A Fennmaradottak Földje!
Egy varázslatos, vidám hely, ahol az eltávozottak
tovább élnek szeretteik emlékeiben. Alatta van...
Az Elfelejtettek Földje.
Ott végzik azok a szerencsétlen, magányos lelkek,
akiket elfelejtettek.
De mielőtt belevágnék a történetbe,
ismerjétek meg e két világ csodálatos uralkodóját!
Ő kicsoda?
La Catrina.
Édes cukorkából van.
- Olyan csinos! - Ugye? Egyetértek.
Mindenkit szeret, és meggyőződése, hogy az emberek jók.
Ő pedig Xibalba.
Ez a simlis fickó úgy tartja, hogy az emberek dörzsöltek, akárcsak ő.
Nagyon félelmetes.
Igen, mert szurokból és egyéb gusztustalanságokból van.
Hihetetlenül szép!
És ki az a szakállas szaki?
Ő a Gyertyaöntő, és az a dolga, hogy fenntartsa a kényes egyensúlyt.
A teste viaszból, a szakálla pedig felhőkből van.
- Felhőkből? - Na jó, mutatok valami mást.
Ezek a fabábok
létező emberek a történetben, akárcsak ti és én.
Hú!
A történetünk azzal kezdődik,
hogy Mexikóban éppen...
Halottak napja van.
- Nincs menekvés! - Nincs kegyelem!
Ezen a színpompás népünnepélyen,
a családok áldozati ételeket tesznek az elhunytak oltárára.
- Mint 100 szülinapi zsúr egyszerre. - Bizony.
Azon a halottak napján,
sok évszázados száműzetés után, Xibalbának elege lett.
Kedvesem, Elfelejtettek Földjét a ridegség és a gonoszság uralja.
Akárcsak a szívedet, Xibalba.
Akárcsak a szívedet.
Miért enyém ez a komor vidék,
míg te a végtelen vidámság birodalmát igazgathatod?
Ez nincs rendjén.
- Xibalba! - Mi van? Eljött az ideje.
Többé-kevésbé.
Ma nem, kedvesem.
Kérlek, drágám! Cseréljünk országot!
Könyörgök!
Olyan aranyos vagy, amikor könyörögsz!
Nem viccelek! Gyűlölök odalent élni!
Azért kerültél oda, mert csaltál!
Akkor eldőlt a sorsod.
Már nem az a férfi vagy, akibe évszázadokkal ezelőtt beleszerettem.
Ne rágódjunk a múlton, mi amor.
Na, szóval, arra gondoltam...
Jöhet egy kis fogadás?
Újabb fogadással akarod csillapítani a dühömet?!
Pontosan mire gondolsz?
Nézzük meg az esti felhozatalt.
Odanézz, szívem! Az örök élet-halál dilemma.
Két fiú, ráadásul legjobb barátok.
Ugyanabba a lányba szerelmesek.
Egyet se félj, senorita! Itt a hős megmentőd!
- Tényleg? - Hogy merészeled félbeszakítani a gitárost?
- A lány az enyém! - Soha!
Az enyém!
Nem vagyok egyikőtök tulajdona sem.
Húha!
- Tudom, miben fogadjunk. Melyik fiú veszi feleségül. - Rendben.
Arra a fiúra fogadjunk, akit szerintünk választ.
Kívánjunk nekik szerencsét.
- Maria, azt hittem, szobafogságban vagy. - Apám mindent túlliheg.
Honnan tudhatnám, hogy a csirkék nem szeretnek fürödni?
Apád megnyugodhat, mert egy igazi férfi vigyáz rád.
- Szeretnél az lenni. - De nekem igazi bajszom van!
A nagyidnak is.
Maria!
Manolo!
Gyere, mijo!
Anyád nagyon büszke lenne rád.
SZERETETT ANYA
Mit gondolsz, ma éjjel visszatér?
- Itt van Carmen. - Inkább úgy mondanám, hogy...
Olyan szívet melengető érzés, amikor a szeretteiddel vagy.
Ezek az emberek elvesztettek valakit, akit szerettek.
De amíg emlékszünk rájuk,
egy évben egyszer, érezhetjük, hogy itt vannak velünk.
Reménykedtem, hátha látom még egyszer, utoljára.
Mindig virág illatú volt.
Emlékszem, ahogy énekelt.
Jó asszony volt, az biztos.
Annyira hiányzik!
Ha nem mozogsz, érezni fogod.
Itt van anyád, akárcsak a többi ősünk.
Amíg emlékeinkben őrizzük őket, velünk maradnak.
Akkor veszítjük el őket, ha nem gondolunk rájuk többé.
Érzem őket.
Édes jó emberek, megszánnának egy falat kenyérrel?
Olyan éhes vagyok.
A mama biztosan a néninek adná. Ugye, papa?
Köszönöm, aranyos.
Hálából megáldalak.
Légy mindig tiszta és bátor szívű.
- Mit mondunk, Manolo? - Köszönöm, senora.
Jaj, Manolo. Mindig mindenét odaadná.
Ugye, apa?
Joaquin apja, Mondragon parancsnok,
meghalt, amikor szembeszállt a félelmetes banditával, a Sakállal.
Ki az?
Fiatal úr, szépen kérlek, adnál egy falat kenyeret?
Olyan éhes vagyok.
A kenyeret apámnak viszem.
És isteni finom!
Nos, mit szólnál, ha adnék valamit cserébe?
Egy vacak érmét? Ugyan!
Csakhogy ez nem akármilyen érme, fiam.
Amíg nálad van, nem érhet bántódás.
Páratlan bátorsággal ruház fel.
Tényleg? Áll az alku!
De rejtsd el!
A banditák vezére
bármit megtenne, hogy visszaszerezze.
A banditák vezére?
A Sakálra gondol?
Hova tűnt?
Szóval, ha ez a fiú feleségül veszi a lányt,
végre én uralkodom a Fennmaradottak Földjén.
Ha a másik fiú veszi feleségül, akkor...
- Többé nem ütöd bele az orrod az emberek dolgába! - Mi?
Hogy kérhetsz tőlem ilyet?! Ez az egyetlen öröm az életemben!
Akkor fogadás lefújva.
Hát jó, kedvesem.
Az ősi szabályok szerint...
A fogadás érvényes.
Szóval, így kezdődött minden idők legkomolyabb küzdelme.
Manolo vs. Joaquin. Vajon melyik nyeri el Maria kezét?
Az ősi istenek három kölyköt választottak, hogy...
Az egész világot képviseljék?
- Őrület, mi? - Igen.
Tessék folytatni!
De cuki vagy!
Azt nem! Amíg itt vagyok, nem!
Szabadítsuk ki az állatokat!
Gyerünk, fiúk! Segítsetek!
- Éljen! - Várj, Maria! Ne!
San Angel! Kérlek benneteket!
Könyörgök!
A forradalom után,
újabb önkéntesekre van szükségünk bátor seregünkbe!
Hős harcosok, akik megvédenek minket a Sakáltól.
Itt a Sakál!
Szabadság!
Mit műveltél, Maria?!
Itt a szabadság!
Állj!
Ne!
Azta'!
Jaj!
- Nincs menekvés! - Nincs kegyelem!
Erre született.
Ez az, mijo!
Ő a fiam!
Köszönöm, Manolo.
Gracias.
Nahát!
- Miről maradtam le? - Jól van?
- Megmentetted az életemet. - És én...
- Hallgass én beszélek. - De... - Hallgass!
Ez a lány nagyon kikap!
Maria!
Ne haragudj, papa. Csak az volt, hogy...
Manolo gitárja!
Maria! Mostantól vége ennek az eszement vadulásnak!
Finom hölgyet faragunk belőled.
- Miért? - Mert azt mondom!
Spanyolországba küldelek.
A Tisztaság Örök Lángja zárda nővérei majd megtanítanak viselkedni.
- Mi? - De papa!
Nincs ellenvetés! Menj haza!
Joaquin, olyan vagy, mint az apád.
Elkelne egy hős a városnak.
Gyere!
A fiamnak tekintelek.
Apádat a testvéremnek tekintettem.
Te meg hova indulsz?
Nem küldheti el Mariát!
Egy apa mindig azt teszi, amit a legjobbnak lát.
Menjünk!
Láttam, ahogy megküzdöttél a vadállattal.
Büszkék lennének rád az őseink.
- Szerinted Mariának is tetszett? - Minden lánynak a városban.
Úgy tartják, hogy én vagyok a legjobb torreádor a családban,
de te leszel a legnagyobb Sanchez, fiam!
- Dalokat írnak majd rólad! - Amiket én fogok énekelni!
Állj! Mi?!
Elénekelem a dalokat.
Fiam, a dalolás nem való egy Sanchez bikaviadornak.
- De zenész akarok lenni. - Nem, szedd össze magad.
Kezdődik a felkészítés. Ekkora voltam, amikor nagyapád tanított.
Nem akkor öklelt fel úgy a bika, hogy kómába kerültél?
Ó, emlékek!
Az egyetlen fiam öt mázsás, vérengző dúvadakkal küzd meg.
A családi hagyomány folytatódik.
Hurrá!
Eljött a nap, amikor Maria elutazik egy távoli országba tanulni.
A három amigó szétválik.
Adios, Maria
Írj!
Most elbújok!
Hiányozni fogtok.
Itt leszünk, várunk rád.
Akármennyi ideig.
Abba ne hagyd a gitározást, jó?
Te pedig továbbra is kitartóan harcolj azért, amiben hiszel.
Szeretnék adni egy ajándékot. Szerintem bontsd ki.
Állj! Ajándékot kellett volna hoznom?
Elneveztem Chuy-nak. Majd ő vigyáz rád.
Emlékszem rád.
Gondoltam, elvihetnél egy darabkát az itteni életedből.
- Köszönöm. - Most komolyan! Senki nem szólt, hogy ajándék is kell.
Megfognád Chuy-t?
Szeretném jóvá tenni, hogy eltört a gitárod.
Felszállás!
Megyek.
El ne felejtsetek!
Maria! A kalapod!
Mindig szívből játssz Maria
Maria!
Amikor visszajössz,
énekelek neked!
Harcolni fogok érted!
Csak évek múlva találkoznak újra Mariával.
Várod rád.
Bátorság
Kitartás
- Egy, két, há! - Gondolkozz...
De szívvel láss
Légy résen, várj
Tudd, mi a tét
Egy, két, há! Egy, két, há!
Ésszel dönts, ha tudsz
Hibát ne véts
Letérdelek
- Máris... - Manny!
Letérdelek
- Már nem félek... - Ez az! Pont olyan vagy, mint apád!
Várok, várni fogok rád
Így kell végezni a bikával!
Várok, várni fogok rád, Várok, várni fogok rád
Várok, várni fogok...
- Nem várok rád! - Már elindultam, papa!
Több évnyi felkészülést követően, közelgett Manolo első bikaviadala,
ami szerencsére éppen Maria visszatérésének a napjára esett.
- Várj, papa! - Egész éjjel a mariachi fivérekkel lógtál!
Úgy akarod végezni, mint azok a bohócok?!
Okszi, Manny! Kint várunk.
- Mr. Sanchez nem kedvel minket. - Gondolod?
Csend, lusta mihasznák!
Az én házamban élsz, az én szavam dönt!
- Torreádor leszel! - Papa, ez az életem.
A Sanchezek mind torreádorok.
Egytől-egyig.
Egy vadállat voltam az arénában, egy vadállat!
A véredben van, ez az út van számodra kijelölve.
Hányszor mondjam még el?
Te akarod ezt, nem én!
Fiam, lehet, hogy Joaquin a város hőse,
de ma te leszel az aréna hőse.
Ha ezúttal tényleg elintézed a bikát.
Edzésen elintézte!
- Az nem számít. - Nem, nem ölhetem meg a bikát.
Kezdődik.
Ezek a mai fiatalok! Hosszú a hajuk, és nem élvezik a gyilkolászást.
- Mentem. - Hát nem szereted a családodat?
Kapd el azt a bikát, mijo!
Ne hozz szégyent a nevünkre.
Mutasd meg, milyen egy Sanchez!
Mijo, nem fogja megtenni.
Hé, Manolo!
Nincs menekvés.
Nincs...
San Angel hőse visszatért!
Ugyan, csak nem gondolod, hogy kihagyom életed első bikaviadalát?
Maria is itt van.
Láttad már? Megmutatom neki ezeket az apróságokat.
Szóval, csak miattad jött vissza?
- Nem úgy... - Neked a plecsnik, nekem az aréna.
Meglátjuk, kit választ Maria.
Jó, hogy végre komolyan veszed a bikaviadalt.
Ha látnál az arénában! Ott vagyok igazán formában.
Egy született Sanchez vagyok.
Nagy ősök árnyékában nőttünk fel, igaz, haver?
Hatalmas.
Hé, tesó, küzdjünk meg Mariáért!
Joaquin!
Maria visszatérésének tiszteletére,
ritka látogató érkezett, a város büszkesége,
aki immár kitüntetett hős volt.
Azt beszélik, Joaquin városról városra járva hajtja el a banditákat!
Igen!
Ez az, fiam!
Jó napot, tábornok úr!
Lehengerlő bajusz.
Nem meglepő, hogy mindenki kíváncsian várta, mi lett a kis Mariából.
Itt a város szépe!
Segíteni fog az árvaházban.
- Azt hallottam, hogy könyveket olvas, és élvezi. - Ne!
Senorita Posada.
Hola, Joaquin.
Jó látni!
Annyira természetes!
Mi?
Úgy tartják, hogy Manoloból lesz a legnagyobb Sanchez!
Igen! Ez az, fiam!
Mi van?
Szeretném ezt a viadalt Maria Posadanák ajánlani!
Isten hozott itthon, senorita!
Allergiás vagyok a halálra!
Főleg, ha arcon talál!
Ilyen egy igazi Sanchez!
Húha!
Ez az, fiam!
Manolo! Manolo!
Gyerünk, mijo!
Tedd meg értem, a családunkért. Mutasd meg, milyen egy Sanchez!
Nem.
Nem ölöm meg a bikát!
Látod? Mondtam, hogy nem képes rá.
Bravo! Bravo!
Nem kell megölni a bikát!
Jaj, Manolo.
Adios, Maria!
Manolo! Manolo, állj fel!
- Ne haragudj. - Még rosszabb, ha bocsánatot kérsz!
Egy Sanchez soha nem kér bocsánatot! Soha!
- Soha. - Ha csak úgy lehetek torreádor,
hogy meg kell ölnöm a bikát...
Akkor nem leszek torreádor.
Nem, nem vagy igazi Sanchez.
Győzelem!
Szegény kölyöknek esélye sem volt, kedvesem.
- Jó játék volt. - Még nincs vége.
Ó, Maria.
Amikor találkoztunk
Nem mertem a szemedbe nézni
Egy angyal vagy
Csak te tudsz megigézni
De balfék vagyok
Egy ufó
Mit keresek itt?
Nem itt a helyem
Nem itt...
- Manolo. - Maria!
Mi történt?
Nem ismered a nőket, édesem.
Azon az estén, Posada nagy vendégséget rendezett Maria tiszteletére.
És még annál is nagyobb tervei voltak.
Joaquinra!
A hősünkre!
Sajnálom, hogy csak pár napot töltesz itt.
Bárcsak marasztalhatnálak valamivel, mondjuk...
Egy csodaszép lánnyal.
- Na, Maria? - Papa!
Miért? Nem így van?
Ó, az apám.
Nagyon örülök, hogy újra láthatlak, Joaquin.
Micsoda bajusz, és mennyi érem!
Azt miért kaptad?
Semmiért, semmiért! Mi van? Én nem...
Inkább mesélj Európáról, érdekel, hogy milyen.
Nagyon élveztem.
Szép zene, művészet, könyvek. Csodálatos volt.
Könyvek, művészet, csodálatosság.
Sokat tanulhattál, Maria.
Biztos, hogy egy nap
nagyon boldoggá teszed a jövendőbelidet.
Remélem, hogy a jövendőbelid bajsza és kitüntetései,
nagyon boldoggá tesznek majd téged.
Ó, tényleg?
Hát, igen.
Minden kivételes bajszú férfi mögött, egy szép nő áll.
Hát persze. Főzök és mosok rá,
és hűséges szolgálója leszek.
Nagyon jól hangzik, nagyon csábító.
Jól hangzol... szép vagy.
Viccelsz?
- A manóba! - Ennyire tartod a nőket?
Titeket kell boldoggá tennünk?
Igen.
Nos, nem is tudom.
Elmentem az étvágyam.
Kérem, ne álljatok fel.
Elnézést, megnézem hogy van Chuy.
A disznóm.
Intelligensebb társaságra vágyom.
Te aztán jól beleválasztottál!
Szép volt, Joaquin! Nagyon ügyes!
A tábornok meghívta az egész várost!
Kivéve téged, Manolo.
Bocs, tesó!
Még minket is.
Pedig minket aztán utál.
Reménytelen. Biztos, hogy Joaquint választja.
Figyelj, csak egy jó dalt kell választani.
Négy rövid ütem, és megváltozik a véleménye.
Már ittunk négy rövidet! Kétszer is!
Tudom, mit játssz!
Legyen romantikus és elegáns,
de érezze a tiszteletet.
Te, te kellesz bébi
Azt mondod, ő csak barát
Ó, bébi...
Nahát, ettől megdobbant a szíve.
- Nem értem, eddig mindig bejött. - A feleségemnek is?
Várjunk csak, te nős vagy?
Megvan! Csatlakozzatok be.
Hogyha kell a testem, Szexi vagyok, lelkem
Tündér, kérlek, adj jelet
Rém romantikus, Pepe.
- Ennyit tudok, amigó. - Én jövök!
Egy két, egy, két, tres, cuatro!
- A csaj elérhetetlen számodra, öcsém. - Hé, kajáljunk!
Mindig szívből játssz Maria
Úgy szeretlek
Ha nem viszonzod, belehalok
Úgy szeretlek
Isten a tanúm rá Tudják az angyalok
A szívem nem csal
Neked szól ez a dal
Szerelem, a szerelem körbeölel
Mert úgy szeretlek
A vágyam te vagy
Neved suttogom titokban
Úgy szeretlek
Ez az érzés nem múlik, te vagy a mindenem
A szívem nem csal
Neked szól ez a dal
Szerelem, a szerelem körbeölel Mert úgy szeretlek
A mennyben is hallják a neved, Imádkozom
Légy végre velem, légy enyém
Nélküled olyan elveszett vagyok
Nem lehetsz másé, nem adom fel
Úgy szeretlek
Isten a tanúm rá Tudják az angyalok
A lelkemben élsz
A szívem tiéd
Szerelem, a szerelem körbeölel Mert úgy szeretlek
Szerelem, a szerelem körbeölel Csak a miénk
Ha te is úgy szeretsz
Azt hitted, ez ilyen könnyű?
Hát, aszittem.
Manolo!
Jövök!
Joaquin.
- Mit csinálsz? - Maria...
Hozzám jössz feleségül?
Igen.
Ne aggódj, apád már beleegyezett.
Már bele... Micsoda?!
Ki más védhetne meg minket a Sakáltól?
Lemaradtam valamiről?
Egy pillanat!
- Ő is megkérte a kezed? - Nem.
- Vagy tervezted? - Mi?
Én kértem meg előbb, úgyhogy menj csak bikázni.
- Tiszta lököttek vagytok! - Én is?
- Bivalyerős vagy, Joaquin! - Kösz, gyúrok.
Tudod, hogy szeretlek. De hogy vigyázol Mariára,
ha egy bikát sem tudsz megölni?
Kemény vagy, Joaquin!
Igen? Belőled soha nem lesz akkora hős, mint az apád!
- Hát, ezt nem kellett volna. - Ne mutogass nekem!
- Ne mutogass! - Én vagyok a legjobb mutogató!
- Ez annyira béna és gyerekes. - Joaquin!
- Na, gyere, tesó! - Manolo!
- Mi van? Nem bendzsó kell? - Nézzétek!
Nálad a gitárod. Most mi lesz?
La música! Hű, de félek!
Tanítok neked egy kis jó modort.
Mondtam, hogy vívni is tudok?
Hát jó. Később lerendezzük.
Amikor akarod, ahol akarod.
Komolyan, fiúk?
Ne!
Ne menj el, Joaquin! És ha megjelennek a banditák?
Jönnek a banditák!
- Joaquin eltűnt! - Itt a vég!
Reszkessetek, közeleg a vad Sakál serege!
Asszonyok és gyerekek a templomba!
Férfiak, elűzzük innen Sakál banditáit!
Ki tart velem?
- Hát, ez nem jó. - Figyelem, gyáva népség!
Ezek a Sakál követelései!
"Ide a tyúkokat,"
"suskát, szalonnát,"
"köcsögöket, bajuszpedrőt."
Mintha "ésszel" lenne, de inkább "ékszer".
Igen, ékszer. Szóval, ha mindezt megkapjuk,
akkor talán nem gyújtjuk fel a városotokat.
A városunk kéne? Csak a testemen keresztül!
Hé, rusnya!
Küzdj meg egy igazi férfival!
Akinek kegyetlen jó bajsza is van!
Joaquin!
Hála istennek, hogy itt vagy!
Fogd meg!
Ezt is, és ezt is.
Ezt is, túl nehéz. Add oda Mariának, ő elbírja.
Joaquin vagyok, Mondragon parancsnok fia!
Ma este én gondoskodom
San Angel város védelméről.
Vereségre felkészülni!
Kapd el, Plomo!
- Joaquin! - Joaquin!
Gyere ki a hóra!
Elkapni!
Hé, csajszi!
Lökött vagy.
Az a helyzet, hogy nem fáj.
A gyönyörű hős! Az Örök Élet Érmét viseli!
Joaquin!
Visszavonulás!
Meg ne lássalak itt még egyszer!
Igen! Jobban teszitek, ha menekültök!
- Fantasztikus volt. - Tényleg egy hős vagy.
Akkor talán most folytathatnánk a beszélgetést, senorita Posada?
Kérlek, Maria, tedd meg a városunkért!
Ha nincs Joaquin, folyton rettegnénk a Sakáltól.
Akkor mesélj az érmeidről.
Ezt kaptam, amiért egy kézzel a világra segítettem egy csecsemőt,
a másikkal pedig egy medvével birkóztam.
Még jó, hogy Joaquint választja.
Láttátok, milyen bajsza van?
Megőrültél? Maria csak a város érdekében csinálja.
- Első a kötelesség, második a szerelem. - Igen.
Nehéz az élet az élők számára.
Ha az arénában, és azon kívül is kudarcot vallanál,
az egész Sanchez családnak nagy csalódást okoznál.
Kérlek, ne mondd ezt!
Ide hallgass! Szereted Mariát?
Akkor küzdj meg érte, mint egy férfi!
Késő. Joaquin már megkérte a kezét.
- Mert ő igazi férfi. - Hallgass, Carlos!
Manolo, ha Maria nem mondott igent Joaquinnak,
akkor nemet mondott.
Szóval, hogy akarod elnyerni a kezét, fiam?
Miután ellopta Xibalba varázsérmét,
Sakál a banditák királya lett.
De Xibalba visszaszerezte tőle, és ezt Sakál nem tudja megemészteni.
Megvan! Az Örök Élet Érem!
San Angelben van.
- Biztos? - Esküszöm! Esküszöm!
A gyönyörű hős viseli, hogy megvédje városát!
Pont úgy néz ki.
Szólj a csapatnak. Indulunk San Angelbe.
Visszajöttél hozzám, érme.
Aztán árvákat mentettem ki a tűzből,
kihoztam a kiságyaikat, és a játékaikat.
Kivettem egy kutyus mancsából a tüskét,
ez pedig a legtöbb érméért járó érme.
Megjöttünk.
Nagyon köszönöm, hogy ennyit beszélgethettünk rólad.
- Ezt neked hoztam, Maria. - Milyen kedves...
Szeretettel Mariának: Joaquin
Nahát! Szóhoz sem jutok.
Ugye? Sokan mondják.
Jó éjt, Joaquin!
Maria!
Igen?
A kalapom.
Végig nálad volt?
Hát, ez adott erőt.
Visszatérve a kérdésemre, legalább gondolkozol rajta?
Jó éjt, Joaquin.
Igen, igen, igen, igen!
- Csúcs vagy, Joaquin! - Éljen!
Találkozzunk hajnalban a hídon!
- Nem lehet. Apám... - Könyörgök, Maria!
Ha egyedül megy oda, elveszítem a fogadást.
Intézd el nekem, öreg cimbora!
- Manolo. - Úgy tartják...
Csak a bolond siet
De kár tagadnom
Szerelmes lettem beléd
De kár tagadnom
Szerelmes lettem beléd
Szerettem volna, hogy ezt lásd.
Gyönyörű.
Amit most érzel,
én mindig érzem, amikor veled vagyok.
Nem tudok gyűrűt adni.
Nem adhatok mást, csak a szerelmemet.
Ó, Manolo.
Nem vagyok egy hős, Maria,
de teljes szívemből mondom,
hogy a szerelmem soha nem múlik el irántad.
Az én szerelmem sem múlik el soha a férfi iránt, aki szívből játszik.
- Kígyó! - Ne!
Maria!
Ne.
Segítség!
Mit tettél, Manolo?
Volt egy kígyó, és...
Meghalt. Miért nem vigyáztál rá?!
Maria! Jaj, ne! Jaj, ne!
Miattad halt meg! Tűnj el!
Vagy esküszöm, hogy...
Kislányom.
Mit tettél, fiam?!
Mit tettél?
- Nekem kellett volna meghalnom. - Igen, neked.
Ne! Maria meghalt?
- Az nem lehet! - Miféle történet ez? Gyerekek vagyunk.
Miközben az ég könnyeit hullatta,
Manolo visszament a gitárjáért.
Soha többé nem láthatom.
Biztos?
Szeretnéd újra látni Mariát?
- Ez szívem egyetlen vágya. - Jól gondold meg,
fiam.
Mindig szívből játssz Maria
- Ez szívem egyetlen vágya. - Teljesült.
Maria.
Ne! Manolo is?
Ezek a mexikóiak halálmániások?
De nem érhet így véget, ugye?
Ó, kicsikém, még nincs vége.
Isten hozott a Fennmaradottak Földjén!
- Megérkeztem. - Méghozzá pont halottak napján.
- Hol van... - Kezdetben kicsit össze leszel zavarodva.
Hagyd lassan leülepedni az élményt!
Kezdjük a névvel!
- Maria Posada! - Tényleg?
Egyes szülők milyen idétlen neveket tudnak adni.
A listámon nincs Maria Posada.
Nem, nem! Maria Posadát keresem.
Manolo Sanchez vagyok.
Egy újabb Sanchez? Jó nagy a család, nem mondom.
A családom segít megtalálni Mariát!
Elvinne hozzájuk?
Nincs nagyobb öröm, mint újra összeterelni az ifjú párt!
Kapaszkodj!
Én már évek óta idelent várom
az én nyuszimuszimat.
Szia, nyuszi!
Korai még! Nyomás!
A Fennmaradottak Földje csupa izgalom és vidámság volt.
Olyan, akárcsak az élet fent, csak sokkal színesebb,
sokkal szebb, sokkal hangulatosabb!
Halottak napján pedig
mindenfelé mulatságot tartottak, és színpompás felvonulásokat.
Ott lesz a családod.
- Hú! - Nyomás!
Azta'! Még egy Sanchez torreádor!
Te...
A csodálatos Carmelo Sanchez!
Igen, arról voltam híres,
hogy nem használtam kendőt!
A kendő gyáváknak való!
Megkeressük Maria Posadát?
La Catrina segít megkeresni. Ő mindenkinek segít. Várj csak!
A nagy Jorge Sanchez!
Szolgálatodra!
Arról voltam híres, hogy egy kézzel és egy lábbal küzdöttem a bikával.
A kéz és láb gyengéknek való!
Te vagy Manolo, a gitáros.
Igen.
Amikor fiatalabb voltam, az volt az álmom, hogy operaénekes leszek.
- Tényleg? - De te is tudod,
a dalolás nem való egy Sanchez bikaviadornak.
- Hasonló történet. - Összetörték az álmainkat.
- Újonc. - Hasonlít rám, csak nem olyan jóképű.
Hát persze! Luis, a szupermacsó Sanchez!
Arról voltam híres,
hogy egyszerre 3 bikával küzdöttem!
Egy bika gyáváknak való!
Nagyapa! Én vagyok az, Manolo.
Manolo? Úgy örülök, hogy látlak.
Szégyent hoztál a családra a gitároddal!
Egy bikát sem tudtál elintézni?!
Te bohóc!
Bocs, Chucho unokatesó.
Isten hozott itthon, mijo!
Anyád hogy fog örülni neked!
Mama.
Manolo.
Mama.
Manolo!
Annyira hiányoztál!
Mintha kitéptek volna egy darabot a szívemből.
Olyan régóta vártam rád.
De tudtam volna még várni. Mit keresel itt?
Azért jöttem, hogy együtt lehessek életem szerelmével.
Imádni fogod Mariát, mama.
Biztos vagyok benne.
Manolo, pont úgy nézel ki, mint apád.
Milyen jóvágású fiú lettél!
Torreádor lettem, ahogy akartad.
Én? Megőrültél?
Nem tanultál abból, amit a családról tudsz?
- De apa azt mondta... - Carlos már csak ilyen.
Megkapja a magáét, ha egyszer idekerül.
Gyere, mijo!
Bemutatom a fiamat, Manolót!
Ők a Las Adelitas unokanővéreid. A szabadságharcban harcoltak.
- Győztünk! - Ez komoly?
- Hé, primo! - Együtt vagyok az egész Sanchez családdal.
És veled, mama. Ez csodálatos.
Az La Catrina kastélya.
Nem látom.
- Barbár. - Ő segít megkeresni a jövendőbeli menyemet.
- De szép! - Na, ez már kastély!
Mindig is mi voltunk La Catrina kedvencei.
Tudod, hogy a bikaviadorok mindig a halállal dacolnak.
Ezért vagytok itt ilyen sokan.
La Catrina hatalmas ünneplést rendez halottak napja alkalmából.
Barbár.
Kérdezd meg tőle, mijo!
Úrnőm, segítenél nekem megkeresni Maria Posadát?
Itt senki nem tud segíteni, torreádor.
A Fennmaradottak Földjének új uralkodója van!
- Hogy kicsoda? Szerénységem. - Megint te?
La Catrina sosem hagyná, hogy te uralkodj itt.
Elveszített egy fogadást.
Képes ilyesmire?
Ez az ország végre az enyém!
- Hála neked, Manolo. - Mi?
La Catrina arra fogadott, hogy Maria téged választ.
Én pedig arra, hogy Joaquint.
Miután már nem létezel,
Maria hozzámegy Joaquinhoz, hogy megóvja szeretett városát.
Én nyertem.
De Maria meghalt.
Láttam.
Ó, nem!
Ó, de!
- Mi az, mijo? - Egy kígyómarás csak kiütötte.
A győztes könnyedén felébresztette...
Csipkerózsikát.
Te jó ég! Csoda történt!
Köszönjük!
Én... én...
- Él. - Proszit!
Egy marás? A te kígyód volt!
Engem kétszer mart meg!
Csaltál! Ezért megfizetsz!
Eddig még egyik világban sem beszélt velem így senki,
úgy, hogy életben maradt.
A kérdésem az:
hogy megfenyegettél, fiam?
Mindent elmondok La Catrinának! Aztán te meg én lerendezzük!
Nem éred el az új helyén.
Én már csak tudom. Sok évig rohadtam ott.
Bocsássatok meg, de elő kell készítenem az esküvőt.
Mi történt?
- Hol van Manolo? - Sajnálom, Maria.
Manolo...
Meghalt.
Nem, az nem lehet!
Sajnálom, kincsem.
Mind szomorúak vagyunk, hogy elveszítettük Manolót,
de Joaquin megmentette az életedet.
Érted? Ő mindig vigyázni fog rád.
Ne most, tábornok úr.
Kérlek, tedd meg mindannyiunkért!
Marasztald!
San Angelben maradsz, ha hozzád megyek?
- Persze, de nem akarsz... - Igent mondok Joaquinnak.
Á, az ifjú szerelmesek!
Meg kell találnom La Catrinát!
Kérlek, segítsetek!
Mijo, maradj itt velünk!
- Nincs több gond. - Halálos bulik mindennap.
Az egész Sanchez családdal.
Annyi churrost ehetsz, amennyi beléd fér!
Kedvesek vagytok, de nem maradhatok.
Mariával szeretnék lenni.
Mindig erre vágytam.
De hogy jut vissza Manolo?
Örökre ott ragad?!
Maria hozzámegy Joaquinhoz!
Nyugalom! Akkor folytathatom?
Egy biztos:
Manolo számít a családjára.
Ha La Catrina ott van, ahol Xibalba rohadt...
Az Elfelejtettek Földjén van.
- Nem, nem. - Csend!
Manolo, csak egy módon juthatsz be az Elfelejtettek Földjére.
A Lelkek Barlangján keresztül.
A vesztedbe rohannál!
Nos...
Akkor ez lesz a vesztem.
Egy igazi Sanchez!
Egy Sanchez!
Lehetetlen!
Sok sikert, kicsi Sanchez!
A híres Lelkek Barlangja
állítólag a Fennmaradottak Földjének szélén volt.
Sokan megpróbáltak átkelni rajta, de soha, senki nem tért vissza onnan.
Legalábbis nem egy darabban.
Caramba! Már az is fáj, ha ránézek.
Miért nincs inkább Lelkek Liftje?
Gyötör a reuma!
Odaértünk már?
Sikerült, mijo.
Gyerünk! Mire vártok?
Nem vagy méltó rá!
- Jé! Elmúlt a reumám. - Nagyapa!
Mama!
Menj végig a labirintuson...
...és eldől, érdemesnek bizonyulsz-e a belépésre.
Nem látom! Emelj fel!
Látom.
Hova lett?
Most mi történik?
Ne aggódj, aranyom! Semmi baja.
Fuss az életedért!
Istenem, de szép volt!
Érdemesnek bizonyulsz a belépésre.
De figyelmeztetlek: még egyetlen halandó sem jutott át.
Mariáért!
Manolo!
Manolo Sanchez,
tiszta és bátor szívű vagy.
Te és a társaid bemehettek.
Többé ne csinálj ilyet!
Ez a Lelkek Barlangja?
Nagyapa, több tisztelettel!
Hát ez...
Nem volt semmi! A hatalmas tömbök
így estek le: bumm, bumm, bumm! Aztán jött ez...
Aztán jött a barlangőr, ő pedig...
"Eldöntöm a sorsod, ezzel a hatalmas karddal."
Elnézést, uram!
Aztán te, te...
- Átjutottál. - Meg kell találnom La Catrinát.
La Catrinát?
- Bocs, de lekésted, Manolo. - Állj! Ismersz engem?
Naná, haver. Mindenkit ismerünk.
Ismerjük Luist, Carment és Tócsát.
Jól vagy, Tócsa?
Szia, Tócsa.
Minden benne van Az élet könyvében.
De hogy lehetek ilyen udvariatlan? Gyertek már be!
Manolo és a családja voltak az elsők, akik látták a varázsvízesést,
ami összeköti a világokat.
Köszöntünk a Lelkek Barlangjában!
Na, ez már barlang!
Látjátok a sok gyertyát?
Mind egy-egy életet jelképez.
Én vagyok a szerény, ám elképesztően jóképű...
Gyertyaöntő!
- Nem értem. - Várjatok! Nem csináltam az izét.
Figyu!
Állati, mi?
Ezt mind mi csináltuk!
Ez a munkánk!
Nézzétek azt a csoportot! Az a ti városotok.
Ott van Maria.
Mellette pedig Manolo.
Az egyikben ég az élet tüze, a másiknak meg...
Annyi!
Ameddig egy élő ember megőriz az emlékeiben,
a Fennmaradottak Földjén lakhatsz.
- Santa Gordita! - Az mi?
A Sakál úton van.
El fogja pusztítani a városodat.
Nem lesz senki, aki emlékezne rád.
Mindannyiunkat elfelejtenek.
Kérlek, Gyertyaöntő.
Segíts visszatérni!
Nem segíthetek.
- Szent Chihuahua! - Jól van, jól van.
Figyeljetek, Az élet könyvében benne van mindenki,
de a Manolóról szóló rész lapjai...
Üresek.
Nem azt az életet élted, amit a sors szánt neked.
Te, magad alakítod a sorsodat!
Az jó? Akkor segítesz megkeresni La Catrinát?
Hát, nem szabad beavatkoznom, de talán változtathatunk a szabályokon,
egy kicsit.
Végül is, ma van halottak napja. Igaz, könyv?
Akkor vágjunk bele! Elviszlek La Catrinához.
- Egyedül megyek. - Egyedül?
- Várj! - Jó.
Egyedül megyek.
- Mondhatok valamit? - De te is jössz.
- Hát... - Menjünk!
"Menjünk"?! Nem! Túl veszélyes egy hölgynek!
- Nincs menekvés! - Várj! - Nincs kegyelem!
Hiába figyelmeztettem őket.
Most már tudom, hogy rosszul döntöttem!
Biztos, hogy jó helyen vagyunk?
Sanchezék, gondolkodni kéne, mielőtt varázsvízesésekbe ugráltok.
Mi van, ha rosszat választotok,
és Tijuanába kerültök?
Azt hiszem, ott haltam meg.
Köszöntelek az Elfelejtettek Földjén.
Nyomasztó, mi?
- Szegénykéim. - Mi is így végezzük, ha nem sietünk.
Gyerünk!
Az ott, Xibalba kastélya.
La Catrina!
Beszélnem kell veled, úrnőm!
Manolo?
Hogy kerülsz ide?
Segítettek.
- Hali! - Gyertyaöntő, Carmen!
És Luis feje?
De jó, visszatért a reumám!
Tudok a fogadásról. Xibalba csalt.
- Micsoda?! - Igen.
A kétfejű kígyóval!
Fogjátok be a fületeket.
Xibalba!
Igen, kedvesem?
Hogy vinne el a leprás öszvér!
Csaltál!
- Megint! - Ez nem igaz.
Ja, hogy az.
A saját feje után megy. Vagy fejei.
- Ez megbocsáthatatlan! - Ugyan, kérlek!
Nem küldtem kígyót, és nem adtam érmét Joaquinnak!
Milyen érmét?
Azt, amelyiket nem tőlem kapta.
Nem, nem tőlem.
- Ki az a Joaquin? - Odaadtad neki az Örök Élet Érmét?!
- Igen. - Örök Élet Érme?
Az érme viselője halhatatlan.
Felsegítenél?
Köszönöm.
Én is adhatok egy maflást?
- A fiam nem ezt érdemli! - Vissza kell jutnom.
Így igazságos.
Légyszi, Balbi?
- Balbi?! - Nem, nem adom.
- Nem mondom még egyszer! - Nem.
Mit szólnál egy fogadáshoz?
- Fogadás? - Ha én nyerek,
visszaadod az életemet.
- Nem tudsz nekem mit adni. - De én tudok.
Ha te nyersz, Xibalba, mindkét birodalom a tiéd.
Mondj egy feladatot, bármit, és legyőzlek.
Mi az? Félsz, hogy veszítesz?
Ne csináld, kölyök!
Fogadunk?
Fogadunk.
Mondd csak, fiam, mitől reszketsz éjszaka?
Mi az, amitől a párnát rágod?
Mitől félsz a legjobban?
Tudom.
Manolo Sanchez!
Le kell győznöd minden egyes bikát,
amivel a Sanchez család valaha is végzett!
Az több ezer bika!
Ráadásul mindegyikkel...
...egyszerre!
Ha véghezviszed a feladatot,
visszakapod az életedet.
De ha nem sikerül, elfelejtenek.
- Örökre. - Ez lehetetlen feladat.
Hajrá!
- Jól vagytok? - Jön a Sakál! Egy egész sereggel!
Szóljatok Posada tábornoknak!
Megpróbálok időt nyerni.
Ki lesz az első?
Gyűlölöm a torreádorokat.
Akkor mutasd meg, mit tudsz!
Manolo! Menekülj!
- Mi folyik itt? - Carlos! - Carmen!
Manolo! Itt van az apád!
- Papa? - A Sakál és az emberei elérték San Angelt.
Ennyire még én sem vagyok bika!
Maria Posada!
Férjedül fogadod-e Joaquint?
Igen. San Angelért megteszem.
Joaquin!
Feleségül fogadod-e Mariát?
I...
Megött a Sakál!
Az érme! A másik egyenruhámon van. Rohanok!
Egyedül Joaquin győzheti le a Sakált.
Harcoljunk együtt, papa!
Harcolj úgy, mint egy Sanchez!
Mama? Hát te hogy kerülsz ide?
A koleszterin.
Emberek!
Figyeljetek!
Tudom, hogy féltek, de nézzetek körbe!
- Tudjátok, mit látok? - Nem.
Büszke embereket, akik hajlandóak harcolni a városukért.
Azt is látom, hogy belül rettenetesen erősek vagytok.
Igen, még te is, Pepe.
Erre a halottak napjára örökre emlékezni fognak!
Megmutatjuk a Sakálnak, hogy rossz várost választott.
San Angel! A szavamat adom nektek, hogy városunk nem fog elesni!
Ma nem.
- Érme! - Soha!
Ki tart velem?
Mintha mégis lenne egy fiam!
És milyen csinos!
Sakál! Miért a kisebbekbe kötsz bele?
Mert mindenki kisebb nálam, haver.
- Hol voltál? - Hála az égnek...
Kiskatona!
Ide az érmét!
De azonnal!
Ez az egész egy béna érme miatt van?
- Hülyéskedsz? - Most ne! Eljött Joaquin ideje.
Joaquin!
Hé, cimbi, beszéljük meg!
Joaquin!
Joaquin?
Kint van a bika!
Végezz vele!
Ez az!
Intézd el! Intézd el!
Mit művel?!
Mindig szívből játssz Maria
Toro, tisztellek téged
Végre megértettem
Nemes véred nem hullhat, Nem érhet több sérelem
Gazul bántak veled mindig Akárcsak sorstársaiddal
Bocsánattal tartozom
Bánom, hogy csak most mondom
Sajnálom
Toro, sajnálom
Hallgasd dalom Az igazságról szól
Harcolnunk kellene
De jó lenne, ha szíved mégis békére lelne,
Ha elmúlik a harag
Csak a szeretet marad
Ha elmúlik a harag
Csak a szeretet marad
Ha elmúlik a harag
Csak a szeretet
Csak a szeretet marad
- Sikerült! - Bizony.
Igen, ez kétségtelen.
- De hogy csinálta? - Ő egy Sanchez.
Xibalba tévedett.
Manolo valójában nem a bikaviadaltól félt.
Mondtam, hogy egy Sanchez soha nem kér bocsánatot!
- Papa, én... - De megváltoztattad a véleményemet.
Nem voltam elég jó apa.
Nagyon sajnálom.
Nem, te mindig a legjobbat akartad nekem.
Olyan büszke vagyok rád, fiam.
Szeretlek, papa.
Ekkor győzte le Manolo a legnagyobb félelmét:
Félt önmaga lenni.
Az ősi szabályok értelmében...
Életre keltünk téged!
Vigyázz magadra, mijo!
Könyörgök, Sakál! Ne bántsd őket!
Igen! Igen!
Enyém az érme!
Micsoda?!
Manolo?
Fogd meg, amigó!
Apám azt mondja, hogy gyűlölöd a torreádorokat.
Én mindenkit gyűlölök.
Ja, ja, öcsém!
Na jó! Gyerünk!
Te és a nem létező sereged?
Halottak napja van, Manolo.
Ez a mi napunk, úgyhogy ilyenkor mindent...
- Lazábban veszünk. - Sok sikert!
Köszönöm!
- Nincs menekvés! - Nincs kegyelem!
Most aztán mindent belead!
Ő illene a bandánkba.
- Most te jössz! - Ok, jó hangom van.
Erre én: "Jól nézel ki, tetszik a séród."
Erre ő: "Nekem is a tiéd."
- Az az én csizmám? - Nekem jobban áll.
Gyere csak, szépfiú!
Érme!
Köszönjük!
Félek!
Sakál! Megvan az érme!
TISZTELT RÖFITÁRSAIM!
RÖFÖGVE TÁMADUNK!
???
- Elég a játékból! - Bízzátok ide, bízzátok ide!
Ne, ne! Bízzátok ide!
Mondtam, hogy kungfuzni is tudok?
- Elég! - Vigyázz!
- Eressz el! - Ha nincs érme, a nőd fizet meg érte!
Tipikus pasi!
- Keresd meg az érmét. - De Maria...
Keresd meg az érmét, a többit bízd rám.
Igenis! Joaquin!
Megmentelek, kicsi Sanchez!
Sok sikert!
Rúgd szét a popóját, unokám!
- Hát te hova mész? - Fel kell jutnom oda!
Igazam volt!
Te vagy minden idők legnagyobb Sancheze!
- Szabad, senorita? - Alig vártam, hogy felkérj.
Szép volt, gitáros!
De most te jössz!
Vigyázat, nővérek! Meneküljetek!
- Szia, Maria! - Szia!
Semmi nem marad ebből a városból!
Előjöttem az árnyékból, apa.
Nincs menekvés!
Nincs kegyelem.
- Az oszlop! - Tudom.
- Ne, ne! - Hé!
- Harcolj azért, amiben hiszel. - Mi?
Manolo!
Adios, testvérem.
Mit csinál?
Ne felejts el!
Ne!
A Sakál veszített!
Vissza!
Manolo?
Én vagyok az, mi amor.
Hogyhogy életben vagy?
Ne rám nézzetek!
Joaquin!
Nekem adtad az érmét.
Feláldoztad volna az életed...
Értem.
Úgy gondoltam, itt az ideje,
hogy tényleg hős legyek, olyan, mint te, Manolo.
Jól vagy?
Most már mindent tisztán látok.
Ideje, hogy mi is árnyékot vessünk.
Végre mi alakítjuk a sorsunkat.
Joaquin rádöbbent, hogy egy igazi hős fő ismérve...
Az önzetlenség.
Van még valami, amit el kell intéznünk...
Fiam.
- Férjedül fogadod-e Manolót? - Igen.
Hatalmunknál fogva, mellyel az Élet könyve ruházott fel...
Ezennel házastársakká nyílvánitunk titeket!
Csókold meg...
A vőlegényt?
Maria lesz a legnagyobb Sanchez.
Hát, ez a nap...
...haláli volt.
Nos, tiéd a győzelem, mi amor.
Akárcsak a szívem, már megint.
Balbi.
Bocsáss meg, szerelmem!
Jobbat érdemelsz nálam. Most már tudom.
Meg tudsz valaha is bocsájtani?
Igen.
Férjem, énekelnél nekem?
Ahogy óhajtod, Mrs. Sanchez.
Veled maradok
Akkor is ha baj van
Én leszek a támaszod, Óvlak, fürösztelek
Tejben-vajban
Nem hagylak el a bajban
Nem engedlek el
Nem számít, hol vagy épp Nem számít, hol vagy épp
Ott leszek
Nem számít, hol vagy épp Nem számít, hol vagy épp
Ott leszek
Szívünk összeolvad, Immár örökre
Ígérjük meg egymásnak, Hogy mindig első lesz a...
Szerelem
- Nem hagylak el a bajban - Nem hagylak el a bajban
- Nem engedlek el - Nem engedlek el
Nem számít, hol vagy épp Nem számít, hol vagy épp
Ott leszek
Nem számít, hol vagy épp Nem számít, hol vagy épp
Ott leszek
Nem számít, hol vagy épp Nem számít, hol vagy épp
Ott leszek
A Föld forog tovább, új mesék születnek,
emberek jönnek-mennek...
De rájuk mindig emlékezni fognak.
Amit igaznak hiszünk, ismét beigazolódott.
Az igaz szerelem,
a tiszta, önzetlen szerelem...
Soha nem múlik el.
Caramba! Ettől mindig meghatódom.
Zár a múzeum, gyerekek!
Kint vár a busz.
Adios, szép néni!
Adios, Sasha!
La Catrina?
La Catrina!
Csodálatom örök, mi amor. Micsoda szenvedély!
Meghalni könnyű.
Ezeknek a gyerekeknek lesz bátorságuk élni.
Fogadni mernék, hogy így lesz, szerelmem.
Hé, aztán alakítsátok a sorsotokat!
Magyar szöveg: Heltai Olga